Alo? E cineva acolo?
Bună, dragă, ce s-a întâmplat?
Calmează-te. Despre cine vorbești?
Nu, nu știu! Draga mea, habar n-am despre ce...
Un apartament?
Nu! Normal că nu caut un apartament!
De ce-aș căuta un apartament?
Stai puțin... Știu despre ce e vorba.
E cel mai vechi truc. Da. Te-a sunat vreun agent imobiliar? Da.
Da, agenții sună nevasta și spun că "Da, am vorbit cu soțul.
Mă uit acum la..."
Cartea mea? Cartea mea de vizită? Nu știu.
Asta nu știu. Nu știu de ce are cartea mea de vizită.
Poate că el...
Poate el sau ea, atunci.
Da.
Bine, am stricat surpriza.
Nu, nu, n-are nimic.
Era pentru aniversarea noastră, dar eu...
Da, e doar un apartament mic în West Village,
dar o să-ți placă la nebunie.
Da. Da, știu.
Ascultă, n-a venit mașina după mine pentru chestia asta de la Waldorf.
Trebuie să plec. Ne vedem acasă, diseară, da?
Și eu te iubesc.
E-n regulă. Te-am pupat.
Bine, atunci. Pa pa.
Să te întreb ceva.
Ești broker imobiliar sau idiot profesionist?
Dragă, cred c-ar trebui să-l lăsăm pe administrator să facă asta.
Nu, mă ocup eu. Tu mută doar chestiile alea.
Nu, nu am spus că soția mea trebuie să vadă apartamentul.
Am spus că Amber trebuie să vadă apartamentul. Amber.
Amber sună a nume de nevastă pentru un tip de vârsta mea?
- Ai grijă cu masa mea! - Da, am ridicat-o chiar acum.
Bine, adu-mi cablul, da?
Bine, în regulă. Mă ocup eu, dragă. Ce vrei să fac cu el?
Să nu-mi stea în cale.
Nu-i chiar un cuibușor de nebunii
dacă nevastă-mea alege nenorocitele alea de draperii, nu?
Ai grijă, deschide fereastra.
- Bine? - Ești pregătit?
Da, trage-o jos și înăuntru.
Nu, ascultă ce-ți spun, nu mai vorbi.
Pentru că gândesc.
Nu, mă gândesc! Eu nu... Știi ce? Renunță.
Nu, renunță. Renunță la toată treaba.
- Poftim, bine. - Vezi? Am făcut-o singuri.
Nu!
Sună-mă în weekend. Lasă-mi mesaj pe robotul de acasă
și spune că proprietarul s-a răzgândit
și că toată treaba...
- Dumnezeule! - ... e moartă.
N-o să-ți vină să crezi ce era să se întâmple!
- Ați văzut asta? - Să sune cineva la poliție!
- Dumnezeule, e mort? - Fericit nu e.
Ce?
Dă-o-n colo de treabă!
Nu acum.
Traducerea și adaptarea: veverița_bc, Alex C & nahrmer @ Titrări.ro
Bine, hai, scuipă.
Revenind, chiar de la prima scenă, rămâi fără suflu.
Trebuie să-ți amintești că ești la teatru și te uiți la o piesă.
Fiul meu, Alex, care are cinci ani, pur și simplu a adorat-o.
A vrut ca tatăl său să o vadă alături de noi.
Așa e mai bine.
Oricum, cred că i-au plăcut foarte mult costumele...
Dr Pincus? Bună.
Voi avea nevoie de aparatul cu raze X panoramice
mâine dimineață,
deci dacă e în regulă cu programările dumneavoastră...
Bine. Mi-am eliberat programul de mâine.
Serios?
Am înțeles că va fi o zi superbă.
Și?
Nu, mă gândeam că poate vă luați o zi liberă și...
Bine. Scuze pentru deranj.
Am adus niște tort.
Dra Prashar a dat naștere unui copil de curând, deci...
Da, e fetiță
și servim puțin tort, am adus și niște poze, deci, dacă...
Ar fi minunat.
Începeți fără mine.
Grozav. Bine, deci...
Ce bebeluș drăguț. E atât de drăguță.
- Da, chiar e. - Cât a durat travaliul?
- Zece ore. - Zece ore?
- Da. - Dumnezeule.
- Pare cam mult. - Nu, nu chiar.
- Nu e? - Nu chiar.
- Dar pare atât de mult. - Dar merită.
Eu o să-mi iau o pisică.
Zece ore e cam mult ca să obții ceva, știi?
- Ia te uită. - Ce drăguț.
Opriți încălzirea globală?
Da, doar puțin... Poate trebuie mișcată puțin.
Bună seara, doctore.
Știți ce? Vin eu s-o deschid.
Poți ține liftul? Te rog!
- Da, îl țin. - Mulțumesc.
- Îmi pare rău! - Stai, așteaptă.
Bun. Mai este.
Haide, haide, haide,
ajungi, ajungi...
Dr Michael este chemat la pediatrie, vă rog.
- Au venit graficele? - Sunt acolo.
Apreciez.
- Zi-l pe litere. - P-I-N-C-U-S.
- Data nașterii? - De ce?
În ce zi ai fost născut?
Nu, am înțeles întrebarea. De ce vreți să știți asta?
Lăsăm spațiu gol. Greutatea?
- Azi noapte sau azi dimineață? - Alege tu.
83 de kilograme.
Numărul băuturilor alcoolice consumate pe săptămână?
- De ce trebuie să știți asta? - Ei vor să știe.
Sunt sigur că "ei" vor să știe multe lucruri,
dar eu nu vreau ca detaliile mele intime
să fie puse la licitație pentru cine dă mai mult, vrând-nevrând.
Scriu zero.
- Starea civilă? - Sărim peste.
- Profesia? - Irelevantă.
- Alergii la mâncare? - Nu voi mânca aici.
- Ești alergic la plasturi? - Ce întrebare ridicolă.
Nu mai răspund la întrebări, serios.
- Fumați? - Încetează.
- Purtați dantură? - Cucoană, ascultă.
- Când ați mâncat ultima dată? - În sfârșit, o întrebare pertinentă.
Ieri la prânz. Mulțumesc că ați întrebat.
Un sandwich cu ton. A fost cam fleșcăit, dar...
- Ați băut soluția laxativă? - Da.
A funcționat?
Ca în reclamă.
V-ați golit intestinele?
Am băut cantități abundente de lichid de desfundat țevi.
Apoi a urmat fapta-n sine.
Domnule, eu am întrebat dacă...
M-am căcat. Bine? Bun. Repetat.
A fost ca un atac terorist, acolo jos, în întuneric și haos,
se fugea și se țipa, bine?
- Din partea mea, da. - Bun.
Asta-i o invazie scârboasă a intimității mele.
Să vedeți când veți fi dus în spate.
- Bună dimineața, dr Pincus. - Bună.
Astăzi nu vom întâmpina dificultăți.
Veți fi înapoi în picioare, în scurt timp.
- Bine. - O întrebare rapidă.
Am observat că ați cerut anestezie generală.
Nu e obișnuit pentru o astfel de intervenție.
- Nu e necesar și de obicei... - Îmi pare rău.
N-am de gând să fiu în preajmă când vor umbla pe unde vor umbla.
Când vine chirurgul?
Eu sunt chirurgul.
- Serios? - Da.
- De ce ești atât de bronzată? - Mersi de observație.
M-am dat cu un spray în drum spre serviciu.
- Pare natural. - Da, e mai bine așa.
E hidratant și nu dăunează ca și razele ultra-violete, deci...
Da.
Miroase ciudat. Nu-mi dau seama a ce.
- Nu știu dacă... - Nu, nu vreau să-ți miros bronzul fals!
- Ce... - Parcă ar fi noroi.
Dar noroi de grădină, noroi bun. Nu noroi de gunoi.
- Vrei să fii mai închisă la culoare? - Mi-ar plăcea să fiu mai închisă, da.
O să-mi sară ochii din orbite din cauza lui.
Ți-ai putea albi dinții așa cum am făcut eu.
- Da, e mare diferența. - Foarte frumos.
Da, nu-mi place să am tăvițe în gură și am dinții mici.
Mă scuzați, mori stricate ce sunteți.
Putem discuta despre intestinele mele? N-ar fi o idee bună?
Se pare că thiopentalul de sodiu își face efectul, nu?
- Face oamenii să spună lucruri nebunești. - Încă nu i l-am administrat.
- Acum o fac. - Tu câți ani ai?
Ai venit în excursie?
Nu te prea descurci cu oamenii, nu, dr Pincus?
Nu chiar. Dacă aș avea de ales între câțiva oameni și mulți oameni,
aș alege pisica mea. Vânează pitici.
Îi urcă în copaci. Încă sunt în viață.
Le poți vedea piciorușele.
Sună de parcă ar cânta Norah Jones la pian.
Cred că te bucuri că ajungi acasă și-ți vezi pisica.
Cace pisică?
Ieri parcă spuneai că ai o pisică.
Urăsc pisicile. Ce bărbat își irosește afecțiunea pe o pisică? Penibil.
Eu am avut o pisică mai demult, când eram mică.
Tatăl meu, înainte să moară, m-a dus la un adăpost și a spus,
"Debra, uită-te la pisicile astea singure..."
Cred că a fost un om minunat.
Acum, ascultă.
Oamenii de la mine din cameră, de azi noapte,
prima dată am crezut că visez, dar nu am visat.
Cine erau?
- Nu știu nimic despre asta. - Sigur...
- Poftim. Perfect sănătos. - Bine, mulțumesc.
Să mai treceți pe la noi!
E groaznic să spui așa ceva într-un spital.
Frumos.
Bun exemplu pentru domeniul sănătății.
Totuși, presupun că fumatul are și el scopul său.
- Se-mpuținează turma. Elimină proștii. - Cu mine vorbeai?
Da, dar ziceam de ele, nu de tine.
Bine.
Am ales pe cineva care trebuia ținută în cămașă de forță. Greșeala mea.
Îi dai puțină atenție și te urmărește până acasă. Incredibil.
Scuze!
Și pe voi v-a văzut?
- Ne poate vedea! - Cine?
Tipul ăla?
Deschide ochii!
Hei!
Domnule!
Vă rog, așteptați!
- Idiotule. Nu sta-n drum. - Așteaptă! Alo!
- Ascultă, îmi trebuie doar două minute... - Ai grijă!
... din timpul dvs!
Zici că mă poți vedea?
Și nu ești ca noi.
Știu că nu ești, fiindcă era să te lovească taxi-ul, înainte!
Și te-a claxonat și a strigat la tine!
Nu mă simt bine. De ce...
Hei!
Dle polițist, sunt niște ciudați.
Nu știu de ce sunt ei aici. Eu sunt dentist.
- Omule, mă poți vedea. - Ce bine.
Vino înapoi! Vreau să vorbesc cu tine!
Nu te speria! Sunt polițist!
- Ne poate vedea? - Cine, tipul ăla?
... de când am plecat de la spital.
- Ce fel de efecte secundare? - Halucinații.
- Vizuale sau auditive? - Ambele.
Sunt foarte pline de viață, foarte realiste și ciudate. Nu cred că e normal.
Ei bine, știți dvs. Cum e normal, știți? Serios.
Să nu ai halucinații, mă gândeam eu...
S-a întâmplat ceva ciudat în timpul operației?
- A fost... - Ce să fie?
- Scuze, dar a fost ceva... - Unde?
- De ce continui să vorbești în timp ce... - N-am auzit ce...
- De ce mă întrerupi? - Nu, păi...
- S-a întâmplat ceva neobișnuit... - M-ați întrerupt, puțin.
- Răspunde odată la... - Doar.
- S-a întâmplat ceva neobișnuit? - Unde?
Cum adica unde? Nu e un răspuns... Da sau nu?
S-a întâmplat ceva ciudat în timpul operației?
- Da. - Ce?
- Nu. - Prima dată ați spus "da".
Dar am încheiat cu "nu". "Da, nu" înseamnă nu.
S-a întâmplat ceva neobișnuit în timpul operației?
- Și dacă da... - Puteți aștepta puțin...
Puteți aștepta o secunda?
Da, eu sunt.
Poți lăsa baltă orice ai face și să vii imediat aici?
E chestia aia despre care am vorbit.
Da, mi-ai spus să te sun dacă revine, și a revenit, deci...
Bine.
Ce-a fost asta? Ce chestie? Ai spus cuiva că a revenit chestia.
Am o iritație pe spate. A revenit, deci mi-am sunat doctorul.
Domnișoară!
- Da? - Eu!
- Ce mama... Ce? - Puteți să...
- Pot să... Da. - Să vă urmăresc?
- La... - La mine în birou.
- Apoi îmi veți spune. - Da.
Ce?
S-a întâmplat ceva... Ce?
Dumnezeule! Scuze, eu nu...
Avem ședință în câteva minute, deci trebuie să ne grăbim.
S-a întâmplat ceva neobișnuit în timpul operației mele? Ce face...
Puteți defini termenul "neobișnuit"?
Ceva anormal, bizar, neanticipat.
Nu, a decurs bine.
- A fost bine. În regulă, normal. - Sigur.
Da, bine. Poate încetinirea...
- ... dar după asta, ați răspuns... - Încetinirea cui?
Dr Pincus, eu chiar... Nu trebuie să vă spun că
nu toate procedurile urmează aceeași cale.
- Toată lumea e diferită. - Da.
Sunt anumite variații subtile întâlnite chiar și la cea mai simplă intervenție...
Și care e variația subtilă în cazul meu, de exemplu?
- N-aș dori să folosesc jargonul. - Nu.
- Dar, știți, tehnic vorbind... - Da?
... din punct de vedere medical, începe să...
Bine. Da.
- Ai murit. - Am murit?
- Puțin. - Cât?
- Șapte minute. - Și mai puțin.
Am murit timp de șapte minute.
- Și mai puțin. - Aproximativ șapte...
E singurul lucru la care-mi vine în minte...
Cum am murit?
Ca să fie clar, noi nu am recomandat folosirea anesteziei generale.
Când folosești anestezie, există o șansă, deși e mică șansa,
unei anomalii biochimice.
Unde-i anestezistul? Vreau să-l văd, chiar acum.
Nu mai lucrează aici.
O să vă pară bine să auziți că aici, la spitalul Sf Victor,
suntem foarte stricți în privința politicii celor trei ratări.
Anestezistul meu a avut două ratări?
Bine, hai să ne calmăm.
Să nu dramatizăm situația.
El de ce se calmează?
Toată lumea moare.
Da, dar de obicei se întâmplă la sfârșitul vieții. O dată pentru totdeauna.
Toată lumea e diferită.
Și nici n-aveai de gând să-mi spui.
- Nu, chiar ți-am spus. Ți-am spus... - Ba nu mi-ați spus.
V-am spus în seara respectivă. Toate detaliile.
- Nu, nu-mi aduc aminte. - Da... V-am...
Scrie aici că ați bolborosit ceva
înainte să vă dați ochii peste cap, puțin.
Aveți idee ce sumă voi cere când vă voi da în judecată?
- Nicio sumă, mă tem. - E pregătit. Continuă.
Ați semnat o eliberare si un formular
care scutește chirurgul, anestezistul,
spitalul Sf Victor și partenerii Cooperativei Institutului de Sănătate
de orice responsabilitate legată de
încetarea funcțiilor cardiace indusă de anestezie.
Ba nu am făcut așa ceva.
- Nu e semnătura dvs aici? - Când am semnat asta?
Chiar după ce ați trecut testul reacțiilor post-operației,
eliberat legal de statul New York.
În mod evident, nu știam ce fac!
Ați știut suficient, încât să vă semnați numele.
În loc de punctul pe "i", am pus o inimioară!
V-ați bucurat că sunteți în viață, nu?
Acum, legat de halucinații. Ce vedeți?
Oameni.
Ai o secundă?
N-o să mă obișnuiesc în veci cu asta. Tu ești tipul, nu?
Nu. Nu eu sunt tipul. E alt tip. Pleacă.
Foarte repede, trebuie să-ți cer o favoare.
Nu, nu, nu. Nu, e tot aici. Incredibil.
- Mulțumesc! - Bine, excelent! Mulțumesc!
Stai puțin. Stai, poftim?
- Condu! - Nu, nu, nu.
- Unde, amice? - Nu face asta!
Ești un tip ocupat. Să trec direct la subiect.
Femeia căreia tocmai i-ai furat taxiul e soția mea.
- Perfect. - Văduva mea.
Are o problemă serioasă. Vreau s-o ajuți s-o rezolve.
- Unde vrei să mergi, prietene? - Spune-i pe 54 cu Madison.
Nu vreau să merg pe 54 cu Madison!
Bine, am eliminat o variantă...
Nu vreau un Martini Sapphire cu măsline.
Bine, am eliminat o variantă...
Da, te cam faci de rușine.
Nu poți vorbi cu mine în timp ce stă cineva acolo.
- Campari și apă minerală. - Campari cu apă minerală.
Nu.
- Pimm's Cup. - Pimm's Cup.
Pimm's Cup? Pimm's?
- Ia-ți odată o băutură adevărată. - Taci dracu' din gură!
Bine! Scuze.
Îmi dați ce am cerut prima dată?
Martini Sapphire cu măsline.
- Taci. - Trebuie să-ți revii, nu?
Nu, e-n regulă.
E-n regulă. Îți trebuie puțin timp să te obișnuiești. Înțeleg.
N-am mai băgat Jack de 14 luni.
- Am trecut și eu prin asta, crede-mă... - Am murit azi!
Cum adică?
- Am fost mort. Șapte minute. - Da?
Apoi, când m-au înviat, am...
Da, ei bine, uite, asta-i chestia. New York nu se pricepe la fantome.
Vreau să spun, sunt peste tot
și sunt cam gălăgioase, insistente, o grămadă de pretențioși,
la fel ca atunci când erau în viață și frustrați, de asemenea.
Morții au multe probleme nerezolvate,
de asta încă mai suntem aici.
Și-n mod normal, nu putem vorbi cu cei în viață
dar, dintr-o dată, apari tu și-ți poți imagina...
Multă bucurie.
De ce ești îmbrăcat așa? Ai fost ospătar la hotel?
- Voi ignora asta, bine? - N-ar trebui.
Fiecare poartă în ce a murit. Măcar mie-mi stă bine.
- Martini Sapphire cu măsline. - Mulțumesc.
- Bea-ți băutura. - Îmi voi bea băutura.
- Bine. - Mai taci odată.
Plăcut, din punct de vedere estetic.
Încă sunt mort? Sunt încă mort, nu?
Ăsta-i raiul. N-are cum fi raiul. Tu n-ai fi aici.
Zac pe masa de operație, mă vor aduce înapoi și...
Totul va fi fost un vis.
Da. Nu te gândi prea mult. Ai fost dus, acum te-ai întors.
Bea un pahar. Mai bea altul. Dumnezeu știe că și eu aș vrea.
- Îți poți lua telefonul cu tine? - Bănuiesc.
Ce, ai semnal?
- Încă nu, dar încerc în continuare. - Încă nu.
Slavă Domnului că am descărcat Tetrisul înainte să mă duc.
La naiba! Cum ai murit?
Ceva n-a mers bine cu anestezia.
M-am dus pentru o colonoscopie și totul s-a dus...
Da, eu nu mi-am făcut încă așa ceva.
Nu cred că trebuie să-ți mai faci griji în privința asta.
- Ce fel de anestezie au folosit? - N-au vrut să folosească.
- Ce? - Da.
- Da? - Da.
- Au sperat să... - Dar cum rămâne cu simțurile curului tău?
Nu spune "simțurile curului". Știu ce-ai vrut să spui.
- Dacă tot vom petrece timp împreună, eu... - Nu vom petrece timp împreună!
Pot să-ți pun o întrebare, tinere?
E vorba de fiica mea. Locuiește în Far Rockaway.
- Nu vrea să vorbească cu sora ei... - Fă pași, Marjorie!
Bine? Vorbesc cu el. Orice ai face, nu vorbi cu ei.
Nu văd de ce n-aș putea să-i cer ceva tânărului.
Ce zici de faptul că eu l-am găsit primul?
Uite ce ai făcut. L-ai supărat. Nu, nu, tu, tu, tu.
Da, foarte bine. Știu că ești acolo.
S-o luăm de la capăt, da? Haide.
Ai avut o zi grea. Ești încordat la maxim.
Faci yoga?
Prietena mea are un studio. Îți arăt unde e.
Prietenă? Parcă spuneai că ești căsătorit.
Am spus cumva că sunt un om perfect?
- Haide, să luăm un taxi. E bună. - Nu exiști, bine?
Ești bizarul efect secundar al unei anestezii administrate prost.
Mă duc acasă, mă pun în pat și când mă voi trezi dimineața,
cu puțin noroc, vei dispărea.
Mare ghinion ar fi pentru soția mea
care are nevoie de puțin ajutor din partea ta.
- Dacă te dovedești pentru mine... - Nu te mai ascult.
Nu vreau să fac pe durul cu tine, dar o voi face dacă va trebui.
- Te cheamă Pink-Ass (cur roz), nu? - Pincus.
Pincus? Pincus? E o chestiune de viață și de moarte.
- Soția mea, da? Locuiește chiar... - Văduvă.
Locuiește chiar aici, în blocul ăsta, da?
Se va însura în câteva luni
cu un avocat jegos, un tip foarte, foarte rău.
Cineva trebuie să oprească asta.
Ce-ți pasă ție? Tu aveai o aventură.
N-ai fost însurat, nu? Bine. Ai nevoie de timp.
- E-n regulă, înțeleg un apropo. - Nu e un apropo.
- Bună seara, dr Pincus. - Du-te naibii.
- Ce? - Am nimerit prost?
Scrisoarea mea a intrat sub covor.
A pierdut ceva important, iar eu știu unde e.
Nu vrea să poarte cască din cauza mea, dar asta-i o nebunie!
Îmi pare rău, doctore,
am dat cumva, din greșeală, adresa ta de acasă, tuturor?
Dacă nu o ajuți, ea nu va...
Trebuie să recunosc, nimeni nu s-a bucurat mai mult decât Tipul Dezbrăcat. El e...
Lăsați-mă în pace.
- Dr Pincus? - Pleacă!
- Poftim? - Scuze, nu contează.
- Sănătate. - Dumnezeule, mulțumesc.
- Sănătate. - Mulțumesc.
- Sănătate. - Încetează.
Dacă strănut din nou, presupun că... Mulțumesc.
Nu mă simt foarte bine. Nu e vina ta. De fapt, e puțin vina ta.
Mai ales... Nu poți... Dar contribui.
Nu înțelegi, Pincus, există un motiv pentru care sunt aici, și ăsta e.
Nemernicul ăsta se folosește de Gwen și încearcă să pună mâna pe banii ei.
I-am lăsat o grămadă de mărunțiș, știi...
- Capul meu. E varză. - Eu sunt îngerul ei păzitor.
Tu poți fi asistentul îngerului păzitor.
- Pas. - Poftim?
Nu vrei să mă ajuți să-mi câștig aripile?
Nu-mi pasă.
- Nu vrei să o ajuți, măcar, pe Gwen? - Nu mai poate fi ajutată, bine?
Ea te-a ales pe tine, nu?
Acum are un alt nemernic și dacă nu va funcționa relația,
sunt sigur că va veni un alt "Domn Nepotrivit",
pentru că se pare că așa-i place ei.
Acum, lasă-mă în pace.
Trebuie să pun o plombă la opt dimineața.
Văd! Înțeleg, m-am prins.
- Ce? Ce-ai înțeles? - Pe tine. Toată chestia cu ura de sine.
- Nu, pe tine te urăsc. - Te rog...
Frankie a petrecut ceva timp pe canapeaua psihologilor.
Știi, dentiștii au cea mai mare rată a sinuciderilor
dintre toate profesiile.
Dar poate asta-ți va oferi șansa...
- ... să intri-n contact cu alți oameni... - Taci. Taci!
Bine? Nu înțelegi? Mă doare-n cur! Asta-i faza.
Știi de ce? Asta mi-e mie tipic.
Pentru că 90% din oamenii cu care intru în contact
au vată de bumbac vârâtă în gură.
Nu mă interesează cu ce partid țin ei.
Nu-mi pasă părerea lor despre Spamalot.
Nu-mi pasă de viețile lor. Îmi place liniștea!
Ești un omuleț trist.
- Iar tu ești un cadavru mincinos și bigam. - Nu, nu, nu sunt bigam.
Am comis adulter. E o chestie complet diferită.
Scuze, greșeala mea. Ești o partidă pe cinste.
Haide. Nu crezi că o să te găsesc într-un hotel?
E o nebunie, da?
Îți vrei viața liniștită înapoi? Facem un târg, bine?
Vorbesc eu cu ei pentru tine, o să-i fac să te lase în pace.
Mă pricep în a convinge oamenii diferite lucruri. Cu asta mă ocup eu.
Te ocupai.
Uite, dacă faci chestia asta pentru mine,
nu ne vei mai vedea niciodată pe niciunul din noi, bine?
Am rezolvat problema.
Da, bine.
Mumia a fost examinată de specialiști virologi,
oncologi, legiști patologi,
care au căutat orice urmă care ar indica o crimă,
dar cauza decesului lui Pepi al III-lea la presupusa vârstă de 23 de ani
rămâne un mister.
Nu poate fi atât de dificil să închei o relație.
Eu o dădeam în bară de fiecare dată cu chestiile astea.
Poate ar trebui să angajăm o fufă care să-l seducă și să filmăm totul, știi?
Femeia aia locuiește în blocul meu?
Sau îi trimitem o scrisoare anonimă de la cealaltă familie a lui.
- N-am mai văzut-o până acum. - O chestie de aia?
- I-ai furat taxiul, ții minte? - Înseamnă că n-am observat-o niciodată.
N-ai observat-o pe ea? Deschide-ți ochii, omule.
Ce, ești un creier într-un borcan?
Bine. Vreau să aud ce vrea să spună.
- Serios? - Da.
Iar felul grandios în care mumia 1999.1.4 a fost conservată
sugerează, de asemenea, că a fost îmbălsămată de mumificatorii regali
spre deosebire de perverșii de la colțul pieței...
Îmbălsămători.
E jenant.
Presupun că cea mai simplă modalitate de a pune capăt
e să-i bagi în cap o urmă de îndoială.
- Să-i oferi o altă opțiune. - Nu înțeleg.
- Să-i prezinți o alternativă. - Da, da, m-am gândit la asta.
Adică să angajez un bărbat arătos...
Nu angaja pe nimeni. Nu... Nu, nu-i nevoie...
- Nu-i nevoie de un model sau pompier. - Cineva arătos, nu?
Nu prea arătos. Nu cizelat, doar abordabil. Oarecum...
Eu mă gândeam la cineva necizelat sau dur.
... cu fața rotundă, dacă se poate, și sensibil.
Totuși, va trebui să aibă o grămadă de bani.
Dacă e sensibil cu banii săi,
probabil a investit bine și asta poate fi atractiv.
- Serios? - Da.
- Poate i-ar place asta. - Da.
Dar trebuie să fie înalt. Înălțimea e importantă.
Nu, nu, nu e. Nu. Mediu.
- Serios? - Da. Undeva spre scund.
Pe cuvântul meu, tu te referi la tine.
- Eu... Ia stai! - Las-o baltă.
Nu pleca supărat! Întoarce-te! Fund-Roz!
Aș vrea să insist pe locul de îngropare al mumiei 1999.1.4. Aici...
- Îmi cer scuze. - Las-o baltă.
E în regulă. De fapt, multe idei excelente par complet ridicole la început.
Îmi pare rău că am pomenit de asta.
Încă mă mai gândesc la asta. Știi, ar putea să meargă.
Adică, tot ce va trebui să faci e să fii suficient de șarmant
încât să o faci să se gândească mai bine, știi?
Va fi o provocare.
Aproape imposibilă.
Dar voi fi și eu acolo, știi? Voi face jocurile.
Tipul din tufiș care suflă. Știi, cred că pot s-o fac.
- Serios. Pot să fac asta. Pot s-o fac. - Las-o baltă.
Nu, nu, nu, nu ești... Nu ești căsătorit, nu?
- Nu, Doamne ferește. - Nu? Ai vreo iubită?
Nu, sunt între relații... deocamdată.
- Și mergi la prostituate. - Nu, nu merg la prostituate.
Am făcut, de asemenea, tomografii computerizate ample
pentru a căuta urme de traume ortopedice, care ar fi putut duce la infecții,
așa cum a fost cazul lui Tutankhamon, după cum se vede pe diapozitivul 43.
Nu, nu, știi ce?
E posibil ca ea chiar să te placă.
Adică, îi plac bărbații atletici. Adică, faci niște gimnastică sau...
- Da? - Da.
- De 2 ori pe săptămână. Ridic greutăți. - Bine. Perfect.
- Ai un păr frumos și bogat. - Șampon cu proteine.
- O să-i placă asta. - Da.
- Am grijă de scalp. - Așa e.
Tot ce trebuie să facem e să găsim o metodă de a vă aduce față în față, știi?
La apartamentul ei, apari ca tipul de la cablu sau inocentul curier pizza sau...
- Te uiți la multe filme porno, nu? - Nu.
Am fost tentată să privesc această rană ca rezultat al profanatorilor de morminte
care au încercat să desfacă în grabă învelișul mumiei.
Uite cum facem.
O să mă duc acolo, după ce termină, și voi intra în vorbă cu ea.
- Da. - Exact.
- Ce e? - Nu știu.
Mă gândeam. În halat... e cam...
- Da. Am venit direct de la muncă. - Bine.
- Sunt dentist. Asta purtăm noi. - Da. Da.
- Ăsta e stilul nostru, puiule. - Ok.
Și nu uitați că expoziția se va deschide oficial vineri, pe data de 12.
Mulțumesc, vă mulțumesc tuturor că ați venit.
Știi, e o poveste interesantă. Și fiica mea a fost în Egipt.
- Serios? Chiar a fost? - Da.
Bine, în regulă.
Îți datorez niște scuze.
Pentru că mi-ai luat taxi-ul sau pentru că n-ai ținut liftul?
- Nu-mi amintesc de a doua. - Nu, nu. Știu.
Sau poate că e pentru atunci când
i-ai spus administratorului că cineva de la etajul 9 gătește
mâncare populară împuțită care îți pișcă ochii?
- Tu erai? - Era taco.
Mi s-a spus că plângerile vor fi păstrate anonime.
Sau poate că a fost pentru a opta sau a zecea oară când ți-am spus
"Bună" sau "Bună dimineața" sau altceva, și nici măcar nu m-ai privit.
Sunt o persoană foarte discretă.
De fapt, ești o persoană cam nesimțită.
- Bertram Pincus, dr stomatolog. - Am observat.
- Mi-a plăcut foarte mult prelegerea ta. - Mulțumesc.
- Ignoră-i pe cei care au plecat. - N-am observat.
Dar mulțumesc pentru încurajare.
Au fost destui, au fost destui. Ce știu ei?
- Îngrozitoare igienă dentară. - Poftim?
Mumia ta. 1999.1.4.
Nu se spăla pe dinți.
Umor de stomatologi.
Mai dorești ceva?
Pantofi. Pantofii tăi sunt confortabili.
La revedere.
Știam c-o s-o sperii.
N-am speriat-o. Am prins-o într-un moment prost.
- Exact, și ai speriat-o. - Nu sunt înspăimântător!
Nu te uita la el.
Adică... Nu, nu, nu. Lasă-mă să ți-o spun astfel.
- Care naiba e problema ta? - Nu am nicio problemă.
- Ba da. Ba da, ba da. - Nu, nu.
Ai o mare problemă. Ai o problemă cu femeile.
Nu, retrag ce-am spus. Tu ai o problemă cu oamenii.
- Da, mă enervează la culme. - Mă mai lași cu astea?
Care e povestea? O doamnă mare și înfricoșătoare ți-a frânt inima?
Treci peste asta. E în trecut.
Nu știi nimic despre trecutul meu.
Știu că trebuie să uiți și să mergi mai departe.
Nu te ajută cu nimic asta.
Ascultă, problema cu femeile este că ele...
Mă descurc cu femeile. Mulțumesc frumos.
De dragul timpului, o să fiu de acord cu absurditatea asta
și o să spun, "Da, te descurci grozav cu femeile. Te descurci grozav."
Dar nu te descurci cu asta. Așa că mai avem de lucrat.
Și ei îi place un bărbat adevărat.
Îi place să comanzi pentru ea la restaurant.
Și să nu faci pe șeful.
Să nu-i spui niciodată s-o lase mai moale, Pincus.
- Asta o va scoate din minți. - Da.
Știu cum să vorbesc cu oamenii.
Sigur că da da. Da, ai un adevărat talent, nu? Da.
După ce o să te cuplezi cu ea, trebuie să-i arăți că-ți pasă.
Trebuie să fii gelos, trebuie să fii bănuitor.
De ce Dumnezeu aș face asta?
Pentru că îi arăți cât te interesează.
Ăsta e cel mai prost sfat pe care l-am auzit vreodată.
Dar și ea este geloasă și știe bine ce face.
Dacă te bănuiește că minți, va ridica o sprânceană și va împinge capul în față.
Eu o numesc "privirea de pirat". Te excită de-a binelea.
- Bună. - O să-l iau pe următorul.
Nu fi prostuță. Treci înăuntru.
Nu aș vrea să... Bine.
Pincus.
Să nu spui nimic. Nu, nu, nu, încă nu ești pregătit.
Nu ești pregătit. Taci din gură, bine?
Nu face asta. Și șterge-ți expresia aia. N-o să... Nu o face!
Mă gândeam la maxilarul tău descompus.
Mă refer la coroziuni.
Am văzut asta pe diapozitiv.
Și asta îmi indică mie, un dentist cu experiență, o resorbție a osului,
pe partea stângă de sus a gingiei.
Mumia.
Poate duce la apariția vitei numită "Gingi".
Gingivitei?
Tot umor de stomatolog.
În cazul ăsta, despre os, dar în principal...
Verifică resorbția osului mandibular...
Dar nu e ceva obișnuit?
Nu și dacă e pe o singură parte, idioato.
Nu prea cred.
Cum de rezistă doamnele la șarmul tău?
Bine, bine. Nu e un dezastru complet.
Data viitoare trebuie să mă asculți ce îți zic.
Scuză-mă.
Crezi c-ai putea să treci azi, să-l examinezi?
Hai să vedem.
Bine.
Nu, azi nu, mâine nu. Asta...
Nu pot amâna asta. Nu pot amâna asta. Asta e obligatorie.
Iar asta e fixată bine.
Fixată, prinsă bine, legată.
Nu vreau să amân asta, dar nu pot s-o fac nici pe aia.
Atât de ocupat...
- E-n regulă. - Se pare că e o grămadă de...
... treabă.
Pregătește-le, dă-le afară... Nici nu se pune problema să...
- Hai odată! - Joi, la ora 16, sunt liber, deci...
- Perfect. Bun. - Bine. Ne vedem atunci.
Bravo, Frank. Dumnezeule.
Slavă Domnului că ai revenit.
Ai lăsat ziarul deschis la un anunț publicitar, sadicule!
- Îmi pare rău. - Nu, las-o baltă.
Nu mai am niciun chef.
Unde ai fost?
Eu stau aici toată ziua și tu umbli, Dumnezeu știe pe unde.
Întâlnești oameni interesanți. Ai o carieră.
Hei, ți-ai luat o cămașă nouă?
Chiar e o cămașă nouă, și are și mâneci.
Măi să fie. Pinky și-a luat o cămașă nouă pentru marea...
Bună.
Da, e iahtul meu, da.
Ți se rupe inima, nu?
Să fi văzut în ce stare era când l-am găsit.
Pielea înnegrită, fracturi multiple din nenumăratele jafuri,
buzele retrase complet.
500o de ani de reflux acid îți poate face așa ceva.
Dar pe dinăuntru, prezervarea era făcută exact ca în timpul Noului Regat,
și cel mai mult contează cum e la interior.
Mai întâi, i-au aspirat creierul prin nas.
Apoi au făcut o incizie în partea laterală a abdomenului,
pentru a-i putea îndepărta stomacul, ficatul, intestinele...
Superb.
... pentru a fi putea conservate separat în vase canopice.
Dar ce e cu adevărat entuziasmant la Pepi e modul în care s-au ocupat de organul său.
- Organul său? - Da, penisul.
Îl am aici. Vrei să-l vezi?
Te rog.
Nu e nimic neobișnuit la falus în sine.
- Sigur. - E vorba de modul de depozitare.
De obicei, penisul și inima sunt ținute la un loc
și mumificate alături de trup, dar în cazul lui Pepi,
l-au îndepărtat și l-au prezervat separat, în acest vas încrustat cu aur.
Dumnezeule. Înțeleg de ce era rege.
- Te simți bine? - Da.
Va trebui să mă obișnuiesc să mă uit la un penis vechi și zbârcit, în cele din urmă.
Vai de mine. Văd că a murit fericit.
Gata. E suficient.
Probabil avea niște mâini uriașe.
- Nu, nu. - Ba da.
La coroziunile astea te refereai?
Da. Aici, aici, și uite, una gravă aici.
Am presupus că au fost descompuneri post-mortem.
Nu fi naivă.
Ăsta e rezultatul unui abces netratat.
Asta ar fi creat condițiile pentru o infecție bacteriană.
Și asta l-ar fi putut ucide?
Da, dacă era severă, asta ar fi dus la ceva mai sistemic,
și imediat ce infecția ar fi ajuns la coloana vertebrală,
puteau să-i pună bănuți pe ochi.
De fapt, în gură. O monedă în gură.
Era o tradiție grecească să plătească luntrașul
pentru a trece peste râul Styx, dar...
Vreau să spun că e o descoperire uimitoare,
și vine tocmai la timp pentru deschiderea de joia viitoare.
- Vii și tu? - Poftim?
- Deschidere mare cu o grămadă de oameni? - Da.
- Nu. E... - Nu-ți plac mulțimile?
Nu atât mulțimile cât indivizii din acestea.
Dacă te răzgândești, să mă anunți.
Totul pare atât de evident acum.
De ce n-am apelat mai devreme la un dentist?
Toți așteaptă până e prea târziu.
Deci ești un dentist amuzant.
Vrei să-l atingi?
- E ziua mea norocoasă. - Da.
- Nu, nu. Serios, atinge-l. - Mai mult, da.
- Nu, așa... - Acolo jos.
- Nu e uimitor? - Incredibil.
Nu-ți place la nebunie mirosul ăsta?
Nu e descompunerea. E rășină. E de pin.
O importau din Africa de Nord.
După câteva ore, mirosul, atât de dulce inițial,
îți provoacă senzația de vomă.
Ca și cum ai vizita-o pe bunica.
Vrei o bomboană fără zahăr?
Sigur.
E îndulcită cu Splenda.
E surprinzător de bună.
- Locuiești de mult timp în clădire? - De 4 ani și o lună.
Am fost născut și crescut în Anglia, evident, iar apoi...
- De ce te-ai mutat? - Londra era prea mult pentru mine.
Aglomerată, nu era intimitate. Erau prea mulți oameni.
Și ai ales Manhattanul?
Motivul e puțin mai complicat. E greu de explicat.
- Cum o cheamă? - Sarah.
- Soție? - Nu.
- Iubită? - Da.
Mai sunteți împreună?
Tot ce se poate. N-am vorbit cu ea de ani de zile.
Nu, de fapt a murit. E chiar trist.
Avea o boală rară. Ai auzit de auto-canibalism?
S-a mâncat singură.
Am inventat asta. Glumeam.
- Dar nu-i amuzant. - E mai amuzant decât realitatea.
- Bun, și adevărul despre Sarah e... - Foarte plictisitor și obișnuit.
De când stai aici?
Poți aștepta o secundă?
e o prostie, dar mi s-a rupt lanțul de la chei,
și nu-mi găsesc niciodată cheile.
M-am mutat înapoi în oraș cam în urmă cu un an, exact după ce a murit soțul meu.
Ți-a murit soțul? Îmi pare rău să aud asta.
Mulțumesc.
Vreau să te întreb ceva și să-mi spui dacă nu se cuvine.
Bine.
Bun.
Dintele ăsta.
Mă doare cumplit când beau ceva rece. Vreau să spun că e...
- Să-mi fac o programare? - Nu, doar încălzește băutura.
Hai să ne uităm. Capul pe spate. Deschide gura.
Vrei să spun, "Aaaa"?
Hei, dentistule!
Vreau să aranjezi un tip pentru mine.
- Poți să-mi spui ce este? - E un contact prost între măsele.
Vezi tu dentistule, când eram viu,
am acceptat o treabă pe care n-am reușit s-o duc la capăt.
Un contact prost între măsele? Adică, e ceva serios?
- Ar trebui să vii la cabinet. - Ar trebui?
- Trebuie să-l aranjezi tu pentru mine. - Da.
E o armă de calibrul 38 lipită sub scaunul din Cadillac-ul mamei mele.
Trebuie să-l împuști de 2 ori în cap și să lași arma pe podea.
- Poate că o voi face. - Bun.
- Ce naiba... - Ai puțin timp?
E totul în regulă?
- Da, doar că - Pentru că arăți puțin cam... aoleu.
Nu, nu face... Ai grijă.
Aproape în ureche.
Doar că... Am văzut că vorbeai cu Eddie Irlandezul și m-am gândit că...
Bună!
Perfect. Încă unul.
- Bună, iubito. - Bună! Nu te-am văzut.
- Salut. - E viu.
Ce căuta tipul ăsta cu mâinile în gura ta?
Scuze, dr Pincus, el e Richard, logodnicul meu.
Richard, el e dr Pincus,
dentistul din clădire despre care ți-am povestit.
Cred că are o idee grozavă în legătură cu ce-ar fi putut să-l ucidă pe Pepi.
Serios? E grozav.
Știi, și eu am nevoie de un dentist.
Ce-ar fi să iei cina cu noi mâine seară, doctore? La Gwen.
O să pregătesc curry.
- E foarte drăguță. - Nu...
- Doctore? - Da, mi-ar plăcea.
- Grozav. - Stau la 9F, chiar sub tine.
Mulțumesc.
- Sper că a fost bun. - Cel mai bun curry mâncat vreodată.
- Nu-i mai face complimente! - Ești prea bun.
- Unde-ai învățat să gătești? - Idiotule, îl pui într-o lumină bună.
Am avut o prietenă care își rupea din timpul ei.
Richard e modest.
A lucrat timp de 3 ani cu prostituate fără casă din Bengal.
Te mai ocupi de sex sau...
E nepotrivit spus.
Știi, doctore,
mărturisesc că am avut un motiv să te invit aici în seara asta.
Ca dentist, ai putea să faci mult bine pentru cei din lumea a treia.
Au mare nevoie de servicii stomatologice moderne.
"Servicii stomatologice moderne." Îți vine să crezi ce spune?
Voința politică există, banii există.
Ce performanță. Cât e de pompos!
- Scuze. Ce se aude? - Noul meu cățel.
Organizațiile non-guvernamentale sunt susținute financiar.
- Vreau să-l lovești. - Dar noi avem nevoie...
- Haide! - ... de oameni, acolo.
Trage-i una peste dantura lui conștiincioasă!
Cum poate fi o dantură conștiincioasă?
E un lucru ciudat pentru un dentist să se îndoape cu atâta curry,
dar, știți, trebuie să... Adică, eu știu răspunsul.
Ei bine, vă spun eu, nu poate fi.
Dentina și emailul care formează mandibula sunt lipsite de viață
și prin urmare, nu au un cod moral.
Tot ce pot face este să mestece și să macine, iar asta e pasiv.
În principal mușchii faciali fac asta din...
Ce spuneai?
Spuneam... Spuneam... Spuneam că avem nevoie...
Avem nevoie de oameni ca tine care pot veni cu experiența lor
în locuri cum ar fi Peru, Cambodgia, Africa Subsahariană.
În principal, acele locuri încinse și lipicioase.
Mie nu prea îmi place umiditatea.
De exemplu cum este igiena dentară în... să zicem, Palm Springs?
Acolo bate vântul.
Știi, cum sunt dinții în Saint-Tropez?
Adică aș putea să fac albiri de dinți. Francezilor le place să zâmbească.
Ridică din umeri și zâmbesc.
Glumește, iubitule.
Îmi cer scuze, trebuie să răspund.
Ar fi tare folositor într-un camping, nu?
Mai vrei vin?
- Cu prăjina de la cort înfiptă în fund. - Te rog.
Bine.
E complet neacceptabil.
- Taci... - Ce?
Ce? Ți-am dat peste cap tactica?
Dacă asta fac, trebuie doar să tușești și...
Bine, asta a fost...
A fost o coincidență? Bine, bine! Am plecat.
Richard e un apărător al drepturilor omului și își ia slujba foarte în serios.
Așa și trebuie cu drepturile omului.
Eu iau drepturile omului în serios.
Știi, toți sunt egali, indiferent de culoare, religie sau circumstanță.
Cu toții suntem la fel pe planeta asta.
- Mai puțin chinezii. - Poftim?
Nu, așa e. Sunt aceia ciudați dacă ar trebui să alegi pe cineva.
Nu spun nimic rău.
Nu e vorba de fețele lor.
Nu, nu. dar își pun tot felul de nume.
- Cum ar fi Kwok... - Oprește-te. O să...
Dar asta e alegerea lor și nu sunt obligați să-și numească copilul, Kwok.
Și mai sunt... Pe unii îi cheamă Pong...
- Te rog, oprește-te. - ... și sunt cam un milion de Wang.
Poți avea... poți avea un copil,
și poți folosi toate numele pe unul singur.
Poți numi un copil Kwok Pong Wang.
Ming Wa Men și Ho Lee Park au fost arestați în Shaolin.
Trebuie să mă duc până la birou.
Vor fi puși sub acuzare în 30 de minute
- și guvernul permite doar... - Nu din nou.
... avocaților lor să fie prezenți.
- Îmi pare rău. - Mă tem că trebuie să plec.
Doctore, a fost o...
Voi puteți sta să terminați și să vă distrați.
Bietul Leonard. Te deranjează dacă îi dau drumul?
- Nu, deloc. - Bine, vin imediat.
Când ați cumpărat calul?
Acum două luni.
L-am găsit la un adăpost din Long Island.
Urmau să-l eutanasieze.
Și le-a pierit curajul, nu?
Mirosul? Da, știu.
Starea lui îi provoacă o ulcerație pe piele.
Te simți bine?
Vomit destul de repede.
Vai de mine. Și combinația dintre cele două mirosuri...
- Te simți bine? Vrei să... - Scuze.
Știi ce? Cred că trebuie să iasă afară.
Vrei să-l plimbăm acum sau mai întâi să terminăm...
Mai bine acum. Luăm puțin aer cu oxigen în el.
Leonard, ce băiat bun!
E atât de sănătos!
Bravo, băiete! Ești un câine bun!
Bravo, băiete!
Vrei să terminăm cina?
Nu cred că sunt pregătit pentru hrană solidă, încă.
- Aș bea ceva, totuși. - Sigur.
Bemelmans este chiar după colț.
Sau nu. Ai fost în noul...
Știu. Nu, îmi place Sting
pentru că se cunoaște din versurile lui că-i educat.
- Pimm's Cup pentru doamna. - Mulțumesc.
Și un Martini Sapphire cu o măslină.
Mulțumesc.
Știi, asta era băutura preferată a lui Frank.
Am uitat. Îmi cer scuze.
Ai uitat?
Ce ai uitat?
Am uitat? Da.
Ți-ai pierdut de curând soțul,
și cel mai politicos într-o situație ca aceasta
ar fi fost să verific care era băutura lui preferată
pentru a nu provoca amintiri cumplite.
De ce-ai presupune că sunt cumplite?
Dureroase. Nu neapărat cumplite.
Toate amintirile despre moarte, printre care și cele legate de băuturi.
Mie îmi place Pimm's Cup.
E genul de băutură pentru femei care l-ar fi făcut pe Frank să mă tachineze.
Odată, când eram în Anguilla, am comandat un Orgasm Țipător.
Și apoi... Frank s-a dus la chelner,
l-a prins de rever și a început să strige:
"Hei, eu sunt singurul care i-l ofer."
Pentru Dumnezeu!
Scuze. Îi tot dau înainte cu soțul meu cel mort.
Nu, nu, nu, nu e asta. Nu, nu. Am văzut pe cineva antipatic. E...
Ce frumos. Nu pot să-l uite niciodată pe Frankie.
- Cineva pe care îl urăsc. - Vrei să plecăm?
Nu, nu, nu. El ar trebui să plece.
Hai să... Spuneai că Frankie avea defectele lui.
- Serios? - Da, și e foarte sănătos
pentru că n-ar trebui să romanțezi moartea.
Ar trebui să-ți amintește de defectele acestuia.
Chiar mi le amintesc.
Ce bine. Atunci, hai să facem o listă.
Ce naiba crezi că faci?
E terapeutic, de fapt. Poți avea încredere în mine. Sunt dentist.
- Haide. - Bine.
Defectele lui. Numărul 1.
Frank era puțin cam obsesiv.
Asta m-a făcut un om de succes.
Dar, probabil că de asta era atât de bun la slujba lui, deci...
Nu, nu, nu-ți cere scuze pentru el. Dacă era nesuferit, spune-o.
Bine, era nesuferit câteodată.
Bănuiesc că de obicei.
- Nu, nu, tu ai făcut-o să spună asta. - "Nesuferit."
Asta nu se pune, Pincus.
Hei, ce faci, Marjorie? Îmi scoți ochii?
Taci din gură! Lasă-i să vorbească. Ai putea învăța ceva.
Avea un fetiș pentru pantofi.
Cât de jenant, pentru că începe cu pantofii,
apoi continuă cu mănușile și pălăriile și ciorapii, până când...
Exact. "Pervers."
Și era nepoliticos cu chelnerii. Iar eu urăsc asta.
- Și eu la fel. - Te deranjează?
Pentru că ei doar își fac treaba, nu?
Ce om nesuferit.
Dar cum erau trăsăturile lui fizice?
Pariez că făcea gimnastică, pentru că era cam pipernicit, nu?
Nu, dar, să știi, chiar începuse să facă yoga spre sfârșit.
- Sigur că da. - Dar petrecea mult timp la sală.
Da. Bun, lista iese destul de bine.
Deci, până acum avem un narcisist, pervers nesuferit
care e nepoliticos cu chelnerii.
E o listă bună.
Nu sunt obligat să ascult rahatul ăsta.
Infidel.
Da, cred că e destul.
Nu credeam că știi.
Am aflat după ce a murit. Îți poți imagina?
N-am avut ocazia să spun, "Du-te naibii",
și, "vreau să divorțăm", ca un om normal.
Îmi pare rău.
- Probabil te simți... - Neîmplinită.
Ea călătorea mult cu munca ei, Sarah.
Și călătoriile deveneau din ce în ce mai lungi.
Apoi, nu s-a mai întors deloc dintr-una din călătorii.
S-a măritat cu un bărbat din Portland.
Îmi pare rău.
Călătoriile au efectul ăsta asupra unei relații.
Da.
Eu tocmai am primit o ofertă incredibilă să cartografiez morminte
în Valea Regilor, timp de 6 luni.
Dar cred că o să refuz de data asta.
Din cauza lui Richard.
Da.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Apropo, povestea ta nu e plictisitoare și obișnuită.
Adică, avem o singură viață, nu?
Doar una. Nu o poți trăi pe a altcuiva sau să crezi că e mai importantă,
doar pentru că e mai dramatică.
Ceea ce se întâmplă contează.
Poate doar pentru noi, dar contează.
Noapte bună.
Ce-i?
De ce ești posomorât? Lucrurile merg bine.
Ai drumul deschis.
O să meargă.
Tipul ăsta, Richard... Cred că Gwen chiar îl iubește.
E un apărător al drepturilor omului.
Când o să apară diavolul,
crezi că va avea niște cornițe roșii și o furcă în mână?
Nu, va lucra pentru Amnesty International,
și își va dona toți banii celor nevoiași.
Păi, dacă ar face asta, n-ar pierde titulatura de "diavol"?
Știi tu ce vreau să zic.
Pincus, am lucruri mai bune de făcut cu viața mea.
N-aș sta degeaba aici.
Care anume e problema ta cu Richard?
Ți-am spus!
Tipul ăsta îi câștigă încrederea ca să o lase fără bani.
Și ce dovadă ai?
Pe ce te bazezi când spui asta?
Am văzut asta cu proprii mei ochi.
- Ce-ai văzut? - Destul cât să știu.
Haide. Ce-a făcut?
Păi, asta e... El e...
Bine, în regulă. Erau la restaurant, bine?
- Da. - Și mâncau.
- Da. - Și apoi vine nota de plată,
și clovnul spune că și-a uitat portofelul în haină.
Iar haina era la garderobă.
- Ce convenabil, nu? - Așa e.
Așa că se duce să-l ia, și face și mare tam-tam pe tema asta,
iar ea spune, "Nu, nu, lasă-mă pe mine să plătesc."
- Da? - Iar el a acceptat.
Nu e nimic în neregulă cu el, nu?
Nu, nu, nu înțelegi? Și-a arătat adevărata față.
Da, da.
Ascultă, e o persoană perfect normală.
Pincus, mai sunt și alte lucruri!
- A luat 5.000$ de la ea. - Ce a făcut?
Da. 5.000$.
Am văzut-o cu ochii mei cum i-a scris cecul
și l-a pus în mânuța lui transpirată. A fost...
Pentru caritate. Strângea fonduri, nu?
Sau scutura copacul cu bani, să vadă ce cade.
- Nu știu. - Da, da, da.
- Pentru ce erau, SIDA? - Nu.
Pentru refugiați?
Pentru orfani? Pentru orfani erau. Bun.
- Nu înțelegi care-i ideea. - Ba da.
- Serios. Tipul ăsta e avocat. - Da.
Un avocat care luptă pentru apărarea drepturilor celor năpăstuiți. Fii serios!
Trebuie să fie ceva în neregulă cu el.
Trebuie să fie un motiv pentru care se întâmplă toate astea.
Altfel, de ce-aș mai fi aici?
Eu renunț.
Ce? Nu, nu. Cum adică?
Adică nu mă mai bag în viața lui Gwen.
Și nu pot nici s-o mint.
Ai avut dreptate în legătură cu privirea de pirat. Am văzut-o și eu,
și eram cât pe ce să-i mărturisesc totul pe loc.
Nu poți s-o abandonezi pentru nemernicul ăla.
- Îl iubește. - Ba nu-l iubește!
N-am văzut-o râzând măcar o dată lângă tipul ăsta!
E un om bun.
Chiar îți place de el, cu toată vrăjeala aia de Maica Tereza?
Îl urăsc, da?
L-aș călca eu însumi cu mașinuța lui electrică.
Dar asta își dorește Gwen.
Și după câte a suferit cu tine,
merită și ea un pic de fericire.
Ești îndrăgostit de ea.
Așa e. Știam eu.
Inimioara aia a ta de Grinch chiar a început să bată,
și acum vrei s-o duci în peștera ta ca s-o frângi cu un bolovan.
Asta vrei să faci.
- Renunț. - Nu poți renunța.
O să-ți fac viața un iad.
Deja e un iad.
Așa. Ce băiat bun. Atât de bun...
Leonard, Leonard, deschide, deschide.
Haide. Hai, scumpule. Haide.
Leonard, Leonard, Leonard. Nu fi nesimțit. Haide.
Fir-ar să fie. Haide.
Doar nu vrei să aștepți până o să fie prea târziu, nu?
Stai.
Leonard! E prea târziu.
E prea târziu.
Și Alex îmi spune,
"Mami, știu că bebelușii vin din burtica unei femei,
dar eu vreau să știu cum ajung ei acolo..."
Îți vine să crezi? Și, normal,
- habar n-aveam ce să spun... - Capul pe spate.
... dar a trebuit să inventez ceva, pentru că taică-su...
Gata cu vorbăria, nu când e asta în gură.
- Bine. - Mușcă tare.
Așa. Bun.
O să lăsăm asta acolo.
Nu-i așa că e bine? Mult mai bine.
Tu-ți odihnești maxilarul, iar eu urechile și cu toții avem de câștigat.
Trimiți tu astea la laborator? E urgent.
Implantul dlui Harriman e pe punctul de a...
Parcă nu mai aveam programări după asta.
- Nici nu mai sunt. - Cum rămâne cu...
Cu ce?
- Frank. - Cine?
Nu știu la cin te referi.
Ce tot... Cine? Eu niciodată...
Eu zic că n-ai nicio logică.
Nu știu despre cine vorbești.
Îmi dai cheia de la baie, te rog? Am o mică...
- Nu, nu, o să fugă. - El e!
- Dentistule, nu mă enerva! - Mulțumesc.
Nu e în cabinet!
Atunci, trebuie să fie la etaj.
Bună ziua, dle doctor.
Mă bucur să te văd. Arăți elegant.
Acum vin de la baie.
M-am întors pe alt drum, am înconjurat...
Am terminat mai repede decât credeam, așa că m-am plimbat un pic.
Data viitoare poți să stai mai mult dacă...
Bun.
Am rezolvat și asta.
Trebuie să fie...
Bun.
Acceptați încă un pacient înainte să plecați, dr Pincus?
Pare să aibă ceva dureri.
Viața e o durere.
Asta înseamnă că da?
Așadar, avem o urgență. Eu sunt dr Pincus.
- Da, ne-am cunoscut. - Bună.
- Mersi că m-ai primit. - Da.
Care e problema?
Nu știu. Cred că s-a crăpat o plombă.
Ce prostioară.
Capul pe spate.
Ia să vedem. Deschide gura.
Da, uite-o.
Muști ca un inuit.
Ai mestecat cumva piele de focă?
Am tendința să scrâșnesc din dinți
când sunt stresat și...
Nu știu. Noaptea trecută a fost grea.
- Am ajuns acasă, iar Gwen... - Ce?
- Gwen era... - Nu, nu mai contează.
Nu, voiai să spui ceva despre...
Era doar...
- Nu, las-o baltă. - Nu, nu pot s-o las baltă așa.
- Doar... - Nu e mare lucru.
- Hai să... - E mare lucru,
altfel n-ai fi adus vorba. Și, știi tu...
- E ceva personal. - Știu asta,
dar numai ca să...
Aș prefera să nu vorbesc despre asta.
- Hai să... - "Termină ce-ai început" e motto-ul meu.
- Știu să ascult. Te rog. - Aș prefera să nu vorbim despre asta.
- Hai să... - Aștepți puțin, atunci?
- Mă doare. - Te rog.
Dr Prashar?
Jahangir? Ăsta e prenumele lui.
Ești dintr-o țară înfricoșătoare, nu-i așa?
Scuze.
- Sunt din India. - Da.
Deci nu ești creștin, la fel ca noi.
Nu, sunt hindus.
Și cum ai scoate niște informații de la un inamic?
Păi, ca hindus,
l-aș întreba politicos.
Da, îmi trebuie doar o tehnică.
- Doctore, am un pacient. - Bine.
Așadar, unde rămăsesem?
Îmi povesteai de Gwen. Ceva...
- Ba nu. Mă refeream la dinte. - Dintele.
Da, da, da. Hai să facem asta în mod profesionist.
Munca fără joacă îl face pe Jack un membru valoros al societății noastre.
Deschide gura.
- Doare. - Zău? Te cred pe cuvânt.
Dar mai mult ca sigur ar durea într-o asemenea situație.
Știi care e cel mai rău lucru din lume pentru dinți
- Zahărul? - Secretele.
Dacă-mi spui ce-ai pe suflet, o să te simți mai bine.
După cum am mai spus, doctore, e ceva intim.
Chiar aș vrea să păstrez lucrurile la modul profesional.
Da, te rog.
Putem juca după orice reguli vrei.
De fapt.
Asta nu e novocaină.
Nu, e un pic de protoxid de azot.
Protoxid? Nu știam că mai folosiți așa ceva.
- Are efecte secundare? - Câteva.
Unii oameni râd. Altora li se face somn.
Dar toți vorbesc.
Salut, Frankie! Mă bucur că te-am întâlnit aici.
Te-ai întors la treabă sau vrei să mai trimit?
Am niște actori de la un film despre războiul civil
care te-ar plictisi de moarte.
- Au folosit muniție adevărată. - Nu știi veștile.
Am terminat treaba. Richard e istorie.
- Poftim? - L-a părăsit aseară.
- De unde știi? - El mi-a spus. Căsătoria e anulată.
Deci a ieșit de tot?
El vrea să rămână prieteni, dar ea a terminat-o cu el.
A spus că nu știe exact ce simte
și nu era corect să-l implice și pe el, așa că...
De ce ți-ar spune ție Richard toate astea?
Pentru că i-am dat 700 mL de gaz ilariant.
- E mult? - Nu. Nu e fatal până în 750.
Mie mi se pare doar o ceartă scurtă înainte de căsătorie.
- Cuplurile tinere în faza asta... - Nu. Categoric nu.
- E foarte normal să înceapă... - Nu, nu, nu.
... ca să intre în... - A acceptat slujba din Egipt.
O să stea acolo șase luni.
E pe bune. Joi pleacă, imediat după deschiderea expoziției.
- Sunt vești grozave. - Da.
Da, cred c-ar trebui să ieșim să sărbătorim.
- Nu pot. - Nici eu.
- Stai! Ce-ai în pungă? - Nimic.
E de la vreun magazin de bijuterii?
- Dumnezeule. E pentru Gwen? - Nu contează.
Ce s-a întâmplat cu "eu nu mă amestec"?
Nu mai am în ce să mă amestec acum, nu?
Relația s-a terminat! Ea nu-l iubește.
Și crezi c-o să te iubească pe tine?
Un dentist în halat? Îmi pare rău pentru tine.
Ai spus că dacă împiedic căsătoria, mă lași în pace!
Am împiedicat căsătoria! Acum lasă-mă în pace!
Măcar trebuia să mă lași pe mine să aleg ceva!
Ai idee câte bijuterii de "te rog să mă ierți"
- i-am cumpărat de-a lungul anilor? - Mă descurc și singur mai departe!
Îi place aurul peruvian, dar, Pincus,
- grăbești lucrurile, ascultă ce spun! - Frank! Ascultă!
Perioada petrecută împreună, după cum știm, a fost neplăcută.
Dar îți spun asta. Deși ești un om vulgar,
plictisitor, dezagreabil, stângaci, needucat, prost, măcar...
- Termini? - Gata.
- Bine. - Ideea e asta,
am terminat ce-aveai de terminat. Și cine știe?
Într-o bună zi, nu prea curând, sper, poate ne mai întâlnim.
- Până atunci, ne luăm la revedere. - Da,dar...
Dar eu de ce mai sunt aici?
Macaraua a scăpat 2 tone de oțel peste noi.
Cred că v-a durut.
A fost o scurgere la mecanismul hidraulic. Un hazard!
De ce face chestiile alea?
Dar operatorul de pe macara cred că a fost numai vina lui.
Are nevoie de terapie!
Nu intra în panică. Nu e mare lucru.
Un breloc.
Chiar aveam nevoie de un breloc!
- Îmi place la nebunie! - Bun.
Nu pot să cred că ți-ai amintit. E pur și simplu...
Ce om ciudat și practic ești.
Aveam de-ales între asta sau un set de chei.
Sper că n-ai cheltuit prea mulți bani.
140$. Ai factura în cutie.
Nu, chestiile astea nu se spun.
Nu, nu, nu. Spun doar că n-a fost mare lucru.
Doar nu e aur peruvian.
Și motivul pentru care spun asta e pentru că era un set de cercei
din aur peruvian la magazin,
și m-a gândit, "lui Gwen i-ar plăcea la nebunie,
dar îmi pare rău, sunt cam scumpi pentru mine."
Așadar...
Ce-i? Nu mai îmi arunca privirea aia de pirat.
Tocmai ți-am făcut un cadou și nu e nimic ostentativ sau agresiv.
E doar un mic gest ca să știi că m-am gândit la tine,
și cred c-ar trebui să-l accepți
în spiritul prieteniei în care a fost dat.
"Privire de pirat"? Cum puteai ști de asta?
- Nu știu. - Ba da.
- E o expresie comună? - Nu.
De unde știi tu de chestiile astea?
- Privirea de pirat? Aurul peruvian? - Toată lumea știe de aurul peruvian.
Și deunăzi, băutura preferată a lui Frank?
Hai, calmează-te.
- Nu-mi spune să mă calmez. - Nu-ți place deloc asta.
De unde știi tu ce nu-mi place?
Am ghicit. Nu vrei s-o luăm de la capăt?
De ce nu-i spui odată? Hai, spune tot.
Oricum, pleacă peste câteva zile.
O să trebuiască să spui adevărul, dentistule, n-ai de ales.
Ai 10 secunde la dispoziție să vorbești, prietene,
altfel, am plecat.
De unde știi de chestiile din viața mea cu Frank?
- O să ți se pară nebunesc. - Încearcă.
Încearcă.
Acum câteva săptămâni, am suferit o operație de rutină,
dar au apărut complicații. Și am murit. Doar câteva minute...
Așa e! O pot demonstra! El e aici, acum, cu noi.
Știi ce? Încetează. E chinuitor ce faci tu acum.
Cum altfel aș putea ști tot ceea ce știu?
Sigur l-ai cunoscut pe Frank.
Nu știu, poate ai fost dentistul lui.
Întreabă-mă altceva, atunci. Ceva ce n-aș avea cum să știu.
- Cum devine cineva ca tine? - Te rog.
O singură întrebare, și dacă greșesc, n-o să mă mai vezi niciodată.
Frank avea de multe ori același coșmar.
Se trezea în lacrimi și mi-a spus doar mie despre el.
Despre ce era?
Despre înecat.
Visam că mă aruncam în apă, și mă scufundam,
dar când mă întorceam ca să ies,
nu reușeam, oricât de mult aș fi încercat.
Despre înecat. Se arunca în apă,
și oricât de mult ar fi încercat să iasă la suprafață, nu putea.
Așa e, nu?
Nici pe departe.
Nu!
Mai ții minte prima oară când ne-am întâlnit?
Vreo 10 sau 12 dăți după aia, mi-am zis, "ce nesimțit".
Apoi am apucat să te cunosc cât de cât.
Și m-am convins că ai și tu ceva uman în tine.
"Poate că e doar un pic excentric,
trebuie insistat cu el."
Dar a folosi detalii intime despre soțul meu mort
ca să te apropii de mine, sau Dumnezeu știe pentru ce alt motiv,
e ceva de neiertat.
Ești bolnav.
- Te iubesc. - Să nu mă suni!
Ai mințit. De ce-ai făcut-o?
Pentru că ești un nenorocit fără inimă
căruia nu-i pasă de nimeni altcineva în afară de propria persoană.
Deja a avut parte de așa ceva.
Ne mai vedem noi, dentistule.
- Ce-i? - E vorba de fiica mea.
Da, ai zis tu ceva de ea.
Nu vrea să vorbească cu singura ei soră.
S-a supărat atât de tare din cauza lănțișorului pe care l-am lăsat,
dar i-am băgat o scrisoare pe sub ușă înainte de ziua în care am murit.
Explicasem totul acolo.
Dar avea un covor la intrare.
Nu știam că scrisoarea a intrat sub covor.
N-a citit-o.
Doamne, plictisitoare mai ești.
Băiețelul meu are un animal de pluș, o veveriță_bc.
Era preferata lui. o lua cu el peste tot.
Nici să doarmă nu putea fără ea. Dar a pierdut-o în ziua în care am murit.
Nu știe nimeni că e tocmai sub scaunul din față din mașină.
E chiar acolo, doar că nu-l vede nimeni.
Așa că acum plânge până adoarme în fiecare seară,
pentru că pentru el, jucăria aia sunt eu.
Nu te pot ajuta.
Adică nu vrei să ne ajuți.
Nu-i ăsta adevărul?
Da, să vă spun eu ce mai e adevărat.
Trăim singur, apoi murim singuri.
Și se pare că și stăm singuri.
Și ăsta e un adevăr, nu?
- Idiotul! - Scuze!
Incredibil! Haide.
- Bună. - Ce zi.
Da, se pare că a venit iarna.
- Grindina. - Ce?
Nici măcar n-are decența să ningă.
Există vreo formă de precipitație mai proastă decât grindina?
- Nu, cred că e cea mai proastă. - Jahangir?
- Da. - Suntem prieteni.
- Ce să zic... - Asociați.
- Da. - Avem în comun anumite lucruri.
- Da. - Împărțim anumite lucruri...
Aparatul pentru radiografii, de exemplu.
- Da. - Suntem apropiați.
- Nu, n-aș spune chiar așa. - Nu apropiați, dar... Ce...
Nu-i asta ideea, nu?
Ascultă.
Am întâlnit o femeie.
Genul de femeie care
te face să-ți dorești să te-ntorci în timp înainte de momentul în care ai întâlnit-o.
Oricât de grea ar fi fost viața atunci, nu e la fel de grea ca iadul de acum.
Să știi că e acolo undeva și tu nu poți avea.
Ce vreau eu să te rog
e să-mi scrii o rețetă pentru Percocet.
Ce?
Nu-mi pot prescrie singur așa ceva, nu?
În mod legal. Ca să dorm și eu mai bine și să mă prefac că nu s-a întâmplat niciodată.
Sau Darvon.
Sau Vicodin.
Doar vreo 30 sau 60 dacă nu vrei
să te tot deranjez. Și o să te las în pace.
Nici n-o să-ți cer morfină.
Vino cu mine.
- Ce faci? - Stai jos.
- Nu. - Stai jos.
- De ce? - Stai jos odată.
- Lasă, nu mai contează. - E important. Fii atent.
"Singura viață ce merită trăită e o viață pentru ceilalți."
- Genial. - Celălalt.
Da. Pentru un slogan de poster produs în masă, e destul de bun.
Dr Pincus, într-un anumit moment din viață, va trebui să te oprești
și să-ți pui întrebarea finală.
"Faptul că
sunt așa un nemernic,
ce-mi aduce, de fapt?"
Spuneai ceva legat de o scrisoare.
Ar trebui s-o încerci.
Mamă! Uite ce-am găsit!
Ce? Unde ai găsit-o? De unde e?
I-a căzut din ghiozdan.
Mulțumesc.
Dr Pincus?
Bună. Scuze, nu te-am...
Mulțumesc. Mulțumesc mult!
Nu mi-am dat seama.
Mersi.
... o mai bună cunoaștere a vieții și morții regelui Pepi.
Mulțumesc. Mulțumesc mult.
Mulțumesc mult. Mulțumesc.
Gwen!
Ce cauți aici?
Trebuie să vorbim. M-am gândit bine.
Te rog să mă lași în pace.
Sunt numai prostii. Tot ce se spune în poveștile cu fantome
cred că e complet greșit.
Poveștile cu fantome. Nu face asta aici în seara asta.
Uită-te la Pepi. L-au înmormântat cu tot ce n-ar avea nevoie un mort.
Animale de casă, bani.
Până și penisul i l-au pus într-un borcan mare.
De ce-ar face așa ceva?
I-ai văzut și tu penisul. N-ar fi încăput într-un borcan mic.
Nu, nu de ce l-au pus într-un borcan mare...
De ce l-au mai pus într-un borcan? De ce?
Poftim?
De ce atâta deranj pentru cineva pe care oricum n-o să mai vadă niciodată?
Pentru că îl iubesc
și vor să se asigure că e în regulă.
Pentru că dacă știu că e bine...
- Da, îl pot lăsa. - Ai fost fabulos.
Mulțumesc. Drăguț din partea ta. Apreciez.
Exact. Îl pot lăsa să plece.
Frank te bântuie, Gwen. Lasă-l să plece.
Dacă el mă bântuie pe mine, n-ar trebui să mă lase el în pace?
Nu. El nu poate. E vorba de tine, nu de el.
Toate fazele astea cu fantome care mai au probleme neterminate,
noi suntem, de fapt, cei cu probleme neterminate.
Lasă-l pe Frank.
Lasă-l pe pervers să putrezească în pace.
Te rog, nu mă mai urmări.
- A fost minunat! Mulțumesc mult. - Da, mă bucur să vă văd pe amândoi.
S-a terminat prost.
Nu-mi pasă de unde știi atâtea lucruri despre Frank, da?
- Chiar nu-mi pasă. - Ți-am spus, încerc să...
Poate că voi doi erați prieteni.
- Ce zici de-asta? - Nu, nu, nu...
Doi tipi obișnuiți când trăia,
și mai ieșeați la băute sau la baruri de striptease
- și vorbeați despre prietenele voastre... - Dumnezeule.
... și râdeați de nevestele voastre...
- Jur. - Care era problema cu mine?
De ce nu m-a iubit?
Te-am iubit. Încă te mai iubesc.
Te-a iubit.
Atunci, de ce n-am fost de-ajuns?
N-ai nimic de spus în privința asta, nu?
- Ce? - Inutil.
Te rog. Ce crezi c-o să fac, c-o să mă schimb?
- Păi... - În toată viața ta,
ai cunoscut pe vreo cineva care să se fi schimbat în vreun fel?
De ce nu poți să faci un efort, câteva secunde acolo?
Sunt cine sunt.
Cu el vorbești acum?
- Asta vrei să cred? - Ce vrei să-i spui?
- Ce vrei să spui? - Vreau un răspuns!
Vreau să știu de ce n-am fost de-ajuns pentru el.
Nu tu ai fost cea care n-a fost de-ajuns.
Nu știu de ce-am făcut prostia pe care am făcut-o.
Și nu știe de ce-a făcut ceea ce-a făcut.
Și nu devii mai deștept doar pentru că ești mort.
Nu devii mai deștept după moarte.
Dar am văzut un lucru, și anume cât de mult te-am rănit.
Dar a văzut cât de mult te-a rănit și...
Îmi pare rău, scumpo.
- Ce-i? Ce-a spus? - A spus că-i pare rău.
Atât?
Îi pare rău?
Modul cum a spus-o...
Îi pare rău.
- Din toată inima. - Da, da, da. Din toată inima.
Ai ghicit bine. Mă duc să-mi fac bagajele.
Nu, să fi auzit! Chiar nu-i fac dreptate!
Gwen! Stai!
De ce să vorbesc cu tine?
Nici măcar visul nu i l-ai știut!
Nu, pentru că mi-a spus alt vis ca să mă facă să arăt prost.
M-a păcălit.
Atunci, care e visul corect?
Nu e aici acum.
- Nu-l pot întreba. - Ce convenabil.
Nu, nu e deloc convenabil. E foarte neconvenabil.
Ascultă, nu te mint, da?
Am fost în multe feluri. Am fost rece, egoist, narcisist.
Nu sunt mincinos și nu te mint acum.
Gwen, am trăit mai mult în ultimele câteva zile
petrecute cu tine, de când am murit, decât am trăit vreodată înainte să mor,
pe vremea când trăiam, prima oară. Da? Înțelegi ce zic?
Nu.
Așa. Am fost născut, apoi...
Cineva să cheme o ambulanță!
Chemați ajutoare!
Cineva să facă ceva!
Dumnezeule.
Mare păcat.
Și aproape ai dat lovitura cu ea.
- Ce se întâmplă? - Ai mușcat-o, prietene.
Transportul în comun lovește din nou.
Șoferii ăștia sunt un adevărat pericol, nu?
Nu! Nu, să nu zici că-s mort!
Ba da, mă tem că da.
Îmi pare rău, puștiule.
Vino-ncoace. Nu-i rău deloc.
- E chiar bine. - De-abia începusem!
Totul până acum a fost inutil!
Doar o încălzire!
Da.
- Asta e cea mai grea parte. - Cineva să...
- S-o vezi plângând. - Faceți ceva!
Să știi că are nevoie de cineva s-o aline și să știi că nu poți fi tu.
A sunat cineva la 911?
- Stai puțin. - Cred că glumești.
Sunați!
- Stați puțin. - Loc! Faceți loc!
Știe să facă manevre de resuscitare. Normal! Știe manevrele de resuscitare.
Faceți loc, are nevoie de loc.
Probabil că o să-ți deschidă pieptul
și o să-ți maseze inima până revii la viață.
Doamne! Cruță-l pe acest om!
Gata, eu nu-l mai suport pe tipul ăsta.
Sincer, pe bune, chiar nu mai pot.
Haide!
Hei, Pincus, ar trebui să-ți spun ceva.
S-ar putea să-ți fie de folos după ce te întorci.
Mă ajuți? De ce?
Lacrimile pe care le varsă ea
sunt pentru tine, acum.
Ascultă la mine.
Cred că trebuie să plec.
Dr Pincus, mă bucur să vă văd.
Ce s-a întâmplat?
Ați trecut strada pe roșu.
Nu prea îi puteți da în judecată.
Gwen.
Era și o femeie cumva?
E posibil, dar dacă n-a putut demonstra că vă este rudă,
cei de le pază sigur au însoțit-o în afara clădirii.
Bravo, băieți.
- Te-ai dat cu bronz mai închis. - Da.
Arată bine. Îți mărește ochii
În regulă, dle Goldman, șase luni.
Nu uitați, curățați-i doar pe cei pe care vreți să-i păstrați.
Bună.
Nu știam că te-ai întors.
Bună.
Credeam că ești în Egipt.
M-am gândit să mai stau. Te simți bine?
Da. Având în vedere circumstanțele...
Am încercat să te vizitez la spital, dar n-au vrut...
Da, sunt destul de stricți acolo,
la Cooperativa Instituțională a Nemernicilor din Sănătate.
Ești bine?
Am o problemă la molari.
Stai jos. Chiar mă întrebam dacă ai fost la doctor.
Nu. Am făcut programarea la dr Prashar.
- Nu, desigur. Nu, el e... - Nu știam...
E foarte drăguț.
Și e un dentist mai bun decât mine, dar să nu-i spui că am spus asta.
Oricum, mă bucur să văd că arăți bine.
Și tu.
Are opt ani.
- Pardon? Poftim? - Frank.
În visul său. În cel adevărat.
Și se plimbă prin pădure alături de tatăl său.
Se țin de mână, dar deodată, tatăl său dispare.
Încarcă să-și găsească drumul pe-acolo pe unde a venit,
dar mereu ajunge acolo de unde a început,
și ăsta e coșmarul lui.
Că e rătăcit și nu-și mai găsește drumul spre casă.
Ăsta e.
Îl mai vezi?
Și-a găsit drumul spre casă.
E bine.
Mă doare când zâmbesc.
Se poate repara.
Traducerea și adaptarea: veverița_bc, Alex C & nahrmer @ Titrări.ro